Det kändes som en dröm.
Vad hände?
Du grät,
och jag höll om dig, och du somnade.
Och här är vi.
Här är vi.
Jag vill inte gå ut.
Det behöver du inte. Inte än.
Men så småningom.
Så småningom.
Jag brukade drömma om morgonljuset.
I drömmen brukade jag dra handen igenom det.
Så här.
Och nu är det på riktigt.
Just det.
Jag borde vara överlycklig.
Jag ska ge mig av.
Jag också.
Vet du vart du ska ta vägen?
Nej. Vet du?
Nej.
HOLDEN FRIGIVEN
Tawney?
Snälla, ring mig när du hör det här.
Jag vill veta att du är okej.
Lämna ett meddelande. Jag svarar inte.
Jag bara tog saker ur kylskåpet,
grät och stoppade allt i en väska.
"Jag tar en, lämnar en till Teddy."
Min allt överskuggande tanke var: "Jag måste ha mat."
Det är inte rationellt.
Kanske är det för rationellt.
Olika människor beter sig olika i stressade situationer.
Tydligen hamstrar jag mat.
Vi behöver ingen vispgrädde på den picknicken.
Kanske på majschipsen?
Det tänkte jag inte på.
Få se.
Salt, sött, knaprigt.
Inte så illa.
- Verkligen? - Nej, äckligt.
Jag var hungrig.
Att äta är bra för dig.
Jag antar det.
Tillåter ni?
Tack.
Jag var så van vid att han var arg på mig.
Jag hade aldrig sett honom
så nedbruten, så förkrossad.
Kan du aldrig komma tillbaka om du skriver på?
Nej.
Det är ett högt pris att betala.
Egentligen inte.
Daniel, vad är det?
Innan du åker härifrån...
Innan du bestämmer vad du ska göra,
måste jag berätta nåt för dig.
Det handlar om Teddy.
Vad menar du?
Han har haft problem på sista tiden,
problem som du inte vet nåt om.
Men du vet?
Efter dopet
sa han åt mig att lämna dig ifred.
Han var din man, och han hade rätt.
Och jag sa att jag skulle göra det.
Och han sa en del annat.
Vad sa han?
Bara ord, uppradade tillsammans.
Jag har hört liknande ord förut.
Det var bara ord, men han var rädd.
Han var rädd för att förlora dig.
Men det förstod jag inte då.
Jag gjorde honom illa. Förnedrade honom.
Jag lärde mig det i fängelset. Att få en man att känna sig...
maktlös.
Det var inte våldtäkt.
Men det var våldsamt.
Och...
Och vadå?
Vanvettigt.
Jag vill vrida tillbaka tiden.
Han förtjänade det inte.
Och han förtjänar inte att behöva leva med det.
Han sa ingenting.
Jag trodde att felet var mitt.
Hej, Teddy.
Hej, mamma.
Jag arbetar med affärens bokföring.
Tack. Jag vet att det är jobbigt.
Inte alls.
Säg inget till Ted, men jag gillar det.
Varför är du här?
Är Daniel här?
Han kom inte hem igår kväll.
Jag vet, Teddy. Det är så det är
i hans liv just nu.
Han är som en tonåring på vissa sätt.
Han måste väl gå igenom det, antar jag.
Jag antar det.
Han är nog hos Amantha nu.
Jon måste prata igenom några saker med honom.
Går han med på åklagarens förslag?
Jag vet inte. Men han vill inte återvända till fängelse.
Han pratar om att flytta.
Vart?
Vet inte. Bort från Paulie.
Det gick så fort.
Teddy.
Vad har hänt med din hand?
Jag råkade klämma fast den i en dörr.
Det är okej.
Teddy, hur mår du?
Jo, jag mår bra.
Teddy, det är mig du pratar med.
Vi förlorade barnet.
Tawney fick missfall.
Herregud. Jag är så ledsen, älskling.
Doktorn sa att naturen fungerar så.
Du vet.
Det är ganska vanligt.
Händer oftare än folk inser.
Det är sant.
Men det är ändå tragiskt.
Det är det.
Hur är det med Tawney?
Svårt att säga.
Naturligtvis.
Allt måste vara så komplicerat för henne just nu.
Kom hit, älskling.
Du har mitt fulla stöd.
Det betyder mycket, senatorn.
Holden accepterade bannlysning.
Du måste ha varit övertygande.
Han har inte sagt ja än.
Hotade du att dra in borgen i annat fall?
Ja.
Skulle du det?
Jag skulle överväga det.
Jag förstår.
Vilken domare ska godkänna det?
Domare Kelter.
Bör jag vara orolig?
Man bör alltid vara orolig.
Särskilt med domare Marcus Kelter.
Han kan behöva hjälp att förstå det här fallet.
Som varför våldtäktsåtalet släpptes.
Inga bevis.
Han behöver detaljer. Specifika detaljer.
Vilket innebär?
Fråga ut Holden.
Låt honom berätta för oss om mordnatten.
Hans senaste version.
Jag vet vad du menar.
När Kelter frågar
varför Holden inte våldtäktåtalas
visar utskriften att han
erkände mordet, men inte våldtäkten.
Om han säger det.
Det vore bättre om han erkände.
Han måste säga det.
Vad är åtalsuppgörelsen bra för om han inte är villig att erkänna?
Det är väl det allt handlar om?
Det är för sent att ställa krav nu,
särskilt att begära en utfrågning.
Jag vill höra honom säga det.
Jag vill inte höra nåt prat om
att vi gjorde upp för vår egen skull.
- Vill du? - Naturligtvis inte.
Jag tror inte
att Mr Stern utsätter sin klient för det.
För vadå?
Förnedringen att stå till svars för sina handlingar?
Kelter godkänner inte
en åtalsuppgörelse utan utfrågning.
Det garanterar jag att han inte gör.
Få till en utfrågning, Sondra.
Annars går ditt arbete till spillo.
George.
Hallå! George!
Är det nån hemma?
George?
Jag förstörde din vägg. Förlåt. Daniel Holden.
Daniel, lyssna på mig.
Att de begär en utfrågning bevisar
att de inte vet vad som hände.
Nu vill de att du ska fylla i alla detaljer.
Är det okej om jag hittar på nåt?
Om de vill åtala dig, låt dem börja om från början.
Från början? Jag erkände.
Det kan ogiltigförklaras.
Kan det verkligen det, Jon?
En ny rättegång skulle bli annorlunda,
om det gick så långt.
Du skulle ha resurser som din familj inte hade då.
Justice Row satsar allt.
Även om de avslår borgen
kräver vi nåt slags elektronisk övervakning.
Du sitter bara inne ett par dagar.
Sen får du åka hem.
Vem skulle vara där?
Under utfrågningen?
Den nuvarande åklagaren och den förre.
Mr Foulkes.
Och antagligen sheriffen.
Gamla bekanta.
Säg nej till uppgörelsen.
Det har du sagt.
Det var min plikt att framföra deras erbjudande.
Men jag måste också framföra
att vi kan vinna i rätten.
Jag ska tänka över dina råd.
Planera för utfrågningen under tiden.
Ju snabbare desto bättre.
Varför gör du så här, Daniel?
Det är inte komplicerat.
Jag vill bara få slut på det. Vill inte du?
Inte på det här sättet.
Man får inte alltid som man vill.
Har du sett George Melton på sistone, han i nummer 18?
Nix.
Jag såg övervakningskameror. Är de...
Riktiga? Ja, de är riktiga. De flesta fungerar också.
Man klickar fram till menyn.
Då kan man se specifika dagar. Man kan toggla upp och ner.
Jag kommer nog på det. Tack.
Jag visste inte att sheriffer från Georgia har jurisdiktion här.
Jag är här inofficiellt.
Jag vill inte blanda in myndigheterna.
Gärna för mig.
Vi ses imorgon.
Hej, raring.
Du behövde inte ta med böckerna idag.
Jag måste handla lite livsmedel, så...
Vi har haft en rätt bra månad.
Jag tänkte att den nog var bättre än de föregående.
Titta på fälgarna.
Han har gjort ett jättebra jobb med den.
Det är imponerande.
Han har även fått in några fler däckkunder.
Det är win-win.
Ja.
Jag gillar de här.
Jag ska försöka komma överens med honom.
Janet...
Jag har nyheter.
Jag vill inte behöva berätta det här.
Han kom förbi.
- Vem? - Teddy.
Berättade han?
Ja.
Sånt händer, Ted. Oftare än folk inser.
Det är bättre att få missfall tidigt än senare.
Jag fick ett före Daniel. Jag berättade väl om det?
Givetvis.
Tawney är ung och stark. De kommer över det.
Det gör de säkert.
Men det är ändå en chock.
Givetvis.
Jag beklagar, Ted.
Du får barnbarn en dag.
Holden. Du har en besökare.
Vem är det?
Mamma älskar dig.
Jag trodde att det vore lättare om vi inte sågs.
Men det är inte lättare.
Nej.
Det är det inte.
Hur går det på gasbolaget?
- De befordrade mig. - Gjorde de?
Överordnad kundtjänstspecialist.
Jag fick ett eget bås, till och med.
Som jag.
Jag önskar att du gick på college.
Det ska jag.
En sak i taget.
Jag har goda nyheter, Daniel.
Justice Row skickar en ny försvarare.
De satsar allt.
Jättebra.
Vi ska få ut dig härifrån.
Vill du spela hänga gubbe?
Hänga gubbe?
Opassande?
Tvärtom. Börja du.
Okej.
Tio bokstäver.
Finns det ett R?
Nej.
- Det är ditt huvud. - Det ser illa ut för vår hjälte.
L?
Det finns ett L.
Bra gjort.
Vi kan göra det här varje vecka.
Det vore ett grymt och ovanligt straff.
Finns det ett T?
Grymt för vem?
Dig, syrran.
Tvärtom, brorsan.
Herregud.
Jag trodde aldrig att det skulle sluta så här.
Du måste prata med honom, annars blir det så.
Jag har redan försökt, Jon.
Vi kan inte bara ge upp.
Jag minns första gången när du kom och pratade om fallet.
Du förstår inte hur mycket hopp du gav oss.
Jag försökte bara göra mitt jobb.
Oavsett vad Daniel väljer att göra
ska du inte ta på dig skulden.
Mamma har rätt.
I slutänden är det hans liv.
Som mitt liv och ditt liv.
Vi måste leva med konsekvenserna av våra beslut.
Det är inte över, Amantha.
Jag vet.
Men jag tycker ändå
att du borde ta jobbet i Boston.
Vad menar du?
Jag följer inte med dig, Jon.
Det beror inte på åtalsuppgörelsen.
Jo, det gör det väl.
Men bara för att jag har tvingats
tänka igenom vad jag vill ha i mitt liv
förutom allt med Daniel.
Och då ingår inte jag?
Jag vet inte.
Kanske.
Jag vet inte vad jag vill.
Jag vet bara vad jag ville.
Jag hör,
och jag förstår vad du menar.
Verkligen.
Men jag ger inte upp oss
och inte Daniel heller.
Jag undrar bara om vi...
...kommer att påminna varandra om den här tragedin.
En blick eller ett ord.
Eller för att det var så vi möttes.
Vi behöver inte fatta några beslut
förrän åtalsuppgörelsen är avklarad.
Javisst, Jon.
Kom igen, Gabriel! Snabbare!
Vänta! Vänta på mamma!
Hej, Ted.
Var är mamma?
På övervåningen.
Vad står på, Ted?
Alla historier har två sidor.
Så mycket har jag lärt mig.
Och jag vet att Teddy inte är en ängel.
Men jag kan inte, hur jag än försöker,
förstå vad det var som fick dig
att göra det du gjorde.
Om det inte är en lögn.
Det är ingen lögn.
Jag är skyldig.
Hur kan vi ställa det till rätta?
Hur kan vi vara en familj nu?
Hur berättar vi det för din mamma?
Vad ska ni berätta för mamma?
Vad har hänt?
Mamma, jag måste berätta nåt för dig.
Allt kommer att ordna sig, Ted.
Vadå?
Jag antar åtalsuppgörelsen.
Men ett av kraven är
att jag måste lämna Paulie.
Hela delstaten, faktiskt.
Hur länge då?
Tja...
För alltid.
Jag måste stänga, sheriff.
Bara några minuter till, va?
Vad i helsike?
En viktig dag, va?
Det börjar kännas så.
Berättade du om bannlysningen?
Det gjorde jag.
Och utfrågningen?
Vad skulle det tjäna till?
Att lämna allt med rent samvete?
Om det är det du vill.
Jag är inte här för att övertala dig.
Oroa dig inte.
Jon ville att jag skulle försöka.
Käre Jon.
Så varför är du här?
Därför att när du gör det här kommer jag att bli en annan, och...
Jag vill vara den jag är nu, med dig.
Vem kommer du att bli?
Jag vet inte.
Jag hoppas att du inte blir bitter.
Jag med.
Du vill inte bli rentvådd, eller hur?
Jag ville inte bara få dig frisläppt.
Jag ville rentvå ditt namn, vårt namn.
Du kan säga att folk får tycka vad de vill,
men det gör skillnad.
Det gör skillnad.
Byt namn, Amantha.
Om du säger att du dödade Hanna
och det är sant, då får det vara så.
Men om du säger det
för att du inte vill göra det här längre
eller inte vill slåss för sanningen,
då är du feg.
Vilket skulle du föredra att det var?
Vart du än åker, vad du än gör
så kontaktar jag dig aldrig mer.
Du måste ta kontakt med mig.
Och jag förväntar mig inte att du gör det.
Tack för att du ringde.
Jag ville inte att du skulle oroa dig.
Jag kommer alltid att oroa mig.
Vad hände med din hand?
Jag var i slagsmål.
Var har du sovit?
På ett motell.
Jag trodde att du hade ringt Kate eller nån från kyrkan.
Jag behövde vara ensam.
Jag ringer nog henne eller miss Kathy sen.
Jag måste fundera på en del saker.
Var ska du göra det?
Det vet jag inte än.
Behöver du nånting?
Jag klarar mig just nu.
Om du kör fast,
eller behöver hjälp
kan du alltid ringa mig.
Eller mamma och pappa om du inte vill prata med mig.
De gör vad som helst för dig.
Jag vet.
Teddy, jag...
Jag vet inte hur jag ska säga det,
men jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
För vad Daniel gjorde mot dig.
Berättade han det för dig?
På motellet.
Jag är ledsen att du inte kunde säga nåt.
Han har tagit allt.
Han har tagit allt från mig.
Vad är det där?
Det spelar ingen roll nu.
- Är det till mig? - Det är ingenting.
Han hade ingen rätt att göra det, Tawney.
Vi var lyckliga innan han kom tillbaka.
Vi var lyckliga, Tawney.
Var vi inte det?
Jag är så ledsen, Teddy.
Kom in.
Du har med min Walkman.
Jag lyssnade på det.
Det är klart att du gjorde.
Älskade hon dig?
Hon var 16.
Älskade du henne?
Jag gillade henne.
Tänker du säga att du dödade henne?
Förmodligen.
Kommer vi att träffas igen när du lämnat Paulie?
Förmodligen inte.
Jag förstod det.
Säg inget till mamma på ett tag.
Behöver du min hoj i dag?
Nej.
Men tack för lånet.
Jag gillade tanken att du åkte på den.
Det är en bra hoj.
Tja...
Vi ses.
Ingen slips?
Kan du knyta den åt mig?
Naturligtvis.
Amantha valde ut slipsen, va?
Ja.
Jag har funderat.
Du skulle nog trivas i en storstad.
Där du kan
försvinna i mängden.
Kanske har du rätt.
Det finns fina städer i närheten.
Chattanooga, Columbia, Jacksonville, Birmingham.
- Alabama? - Tja...
Daniel, vi måste åka.
Vad sägs om Mobile?
Vid Mexikanska golfen.
Just det.
Vi ses snart.
- God eftermiddag. - God eftermiddag.
Har ni läst igenom erbjudandet?
Ja. Det täcker det som diskuterades.
När du har skrivit på,
kan inget du säger nånsin användas emot dig.
Vill du titta på det igen?
"Sanningsenlig."
"Fullständig."
"Fullt ansvar..."
"...utan undanflykter."
PAULIE COUNTY DOMSTOL
Du var med Hanna Dean.
Ni hade ätit psykoaktiv svamp.
Vad gjorde ni sen?
Vi hånglade.
Hon tog av sig tröjan.
Hade ni sex?
Hon ville, men jag kunde inte.
Kunde inte få erektion.
Hon började skratta.
Jag blev upprörd, flippade ut.
Hon sa att det inte gjorde nåt, men hon fortsatte skratta åt mig.
Jag gillade det inte, så...
Vad hände?
Jag var feg, som min syster sa. Jag sprang därifrån.
Menar du att ni inte hade sex,
varken med eller utan samtycke?
Just det.
Vad hände när du hade lämnat henne?
Jag gick vilse i skogen.
Gick åt fel håll hela tiden.
Till slut hamnade jag på en... på en klippa.
Det var ovanför floden och jag såg Hanna.
Hon var kvar nedanför.
Var Hanna fortfarande vid liv?
Definitivt.
Men hon var inte ensam längre.
Andra var där. George, Trey...
Vilka var de andra?
Christopher var där.
Christopher.
Jag minns inte.
Vem är Christopher?
Det var mörkt, men jag såg ansiktena
och de sammanslingrade kropparna.
Hanna gjorde saker med dem.
Rörde och tog i dem.
Sög.
Och vad gjorde du då, mr Holden?
Vad gjorde du då?
Jag stod som förlamad.
Bara stod där och tittade på.
Sen såg de mig,
och de såg mig iaktta dem.
Trey såg mig. Han brydde sig inte.
De gjorde som de ville.
Gjorde vad, mr Holden?
Jag trodde att Hanna...
Jag trodde att hon ville håna mig genom att vara med dem.
Inte förrän senare förstod jag
att hon inte visste vad hon gjorde.
Hon tappade kontrollen.
Hon var 16 år.
Det var jag som gav henne svamparna.
Jag vände mig bort.
Vad gjorde du sen?
Jag såg träden falla.
Och sen gick jag tillbaka ner.
Hon var död.
Är det allt? Du gick ner och hon var död?
Hon var alldeles krokig.
Det är det vackra som gör mest ont,
inte det fula, förstår ni.
Syftet med uppgörelsen är inte
att vi ska lyssna på ditt trams
och höra dig ljuga om din roll i mordet på Hanna Dean.
Vad är detta?
Jag friskar upp hans minne.
Det här behöver du inte tåla.
Nej. Nej.
Det är så det är med minnet.
Det är formbart, det är elastiskt,
precis som tid och löften.
Du var alltid hjälpsam, mr Foulkes.
Du hjälpte mig att minnas. Du visade mig...
...bilderna.
Du berättade för mig att jag måste ha strypt henne.
Det sa jag aldrig.
Jag menar nog...
Jag menar nog sheriffen,
den förre sheriffen.
Han berättade hur hon dog när bandspelaren var avslagen.
Han sa att jag tog av henne kläderna och våldtog henne.
Och hela tiden
väntade jag på pappa,
eftersom du hade lovat att jag skulle få träffa honom
om jag berättade sanningen.
Du lovade mig att jag skulle få åka hem.
Men jag fick inte åka hem.
Och jag våldtog henne inte.
Du hade fel.
Är du överraskad?
Nu räcker det.
Om din klient vill ha en åtalsuppgörelse
måste han ge sanningsenliga svar på frågorna.
Ge oss ett ögonblick, tack.
Snälla?
Daniel, vi går härifrån.
Vi tar hellre rättegång.
Hon var så vacker där hon dansade.
Du är förvirrad.
Nej, be dem komma in igen.
Daniel.
Nu, Jon.
Hur dog hon, Holden?
Jag ville täcka henne
så jag plockade några blommor.
La dem på hennes könsdelar.
Jag bara...
...förde ihop hennes ben.
Och jag la blågull i hennes hår.
Hon skrattade inte längre.
Jag vet inte ens varför jag blev upprörd.
Hon var så...
...ledsen.
Jag satt med henne
ända tills solen gick upp.
Sen kom sheriffen
och du var med där i rummet.
Du frågade mig vad som hade hänt.
Du sa att du inte kunde minnas.
Först gjorde jag inte det, men...
Du visade mig bilderna,
men jag förstod ändå inte.
Jag var helt bedövad.
Jag hade suttit i rummet i timmar.
Jag sa det...
...jag måste säga
för att komma ut därifrån.
För att få träffa min far.
Och du lät mig säga det.
Du lät mig göra det.
Jag lät dig säga det du ville säga.
Jag lät dig lätta ditt samvete.
Detaljerna var kanske dimmiga,
men sanningen var kristallklar.
Det är den fortfarande.
Du sa att jag skulle få åka hem.
Dödade du Hanna Dean?
Får jag åka hem
om jag säger det?
Ingen tvingade dig att döda henne?
Får jag åka hem om jag säger det?
Ingen tvingade dig
att döda henne, eller hur?
Nej.
Ingen tvingade mig.
Hur dog hon, Daniel?
Daniel.
Jag la händerna runt hennes hals.
Tryckte så hårt jag kunde.
Tills vadå?
Tills hon var borta.
Jag dödade henne.
Och ingen sa åt dig att säga det.
Ingen tvingade fram din bekännelse.
Eller hur?
Nej.
Ingen tvingade mig.
Är vi färdiga nu?
Vi är färdiga.
Vad hände där inne?
Minnen.
Sätt dig.
Det dröjer innan domaren tar emot oss.
Jag har suttit i flera timmar.
Inga problem.
Vi har fina däck.
Vi har alla sorters fälgar.
Ungdomarna gillar snurrfälgar.
Men den här kan...
Känner du nån i Mobile?
Nej.
Det är en av dess fördelar.
Hur gick det?
Han erkände mord men inte våldtäkt.
Sa han varför han dödade henne?
Åk till Atlanta.
Lämna in det här på labbet för en DNA-analys.
Ska de jämföras med varandra?
Eller med Hanna Dean.
Trey Willis?
Den jäveln slickade på det.
Är det för sent?
Carl?
Är det för sent?
Jag vet inte.
Jag ska ringa ett samtal.
Ursäkta mig, jag måste svara.
Ja?
Jag ska ta reda på varför det tar så lång tid.
Owen, kom igen.
Vad är det?
- Ta den. - Nej, jag...
Ta vad du vill ha.
Ta alltihop.
Du gör oss en tjänst.
Text: Maria Haskins www.sdimedia.com